Jeg forstår det ikke. Jeg kan bare ikke forstå det.
Det er helt ubegribeligt.
Hvad er der?
Hvad er det, du ikke forstår?
Jeg har aldrig hørt noget så mærkeligt i hele mit liv.
Fortæl!
Hvor heldigt, at vi har en præst her. Og han ser endda klog ud.
End ikke abbed Konin fra Kiyomizu- templet, som er kendt for sin viden-
- ville kunne forklare noget så underligt.
Jaså? Kender du også denne mærkelige historie?
Jeg så den med mine egne øjne og hørte den med mine egne ører i dag.
- Hvor? - På politistationen.
Politiet?
- En mand blev myrdet. - Jaså! Kun en mand dræbt?
Her ved Rashomon-porten er der altid flere lig, som ingen vil vide af.
Det stemmer.
Krig, jordskælv...
...cykloner, brande, sult, epidemier...
Det er den ene katastrofe efter den anden.
Og som om det ikke var nok, hærger banditter hver aften.
Jeg har set mænd dø som fluer og blive dræbt som dyr.
Men... Jeg har aldrig før hørt om noget så forfærdeligt.
Det er virkelig forfærdeligt.
Man kan ikke længere stole på menneskets godhed.
Det er værre end banditter, værre end epidemier...
...sult, brande og krig.
Hør her, præst...
Ingen prædikener, tak.
Jeg ville bare have tiden til at gå, mens jeg søgte ly for regnen.
Men jeg hører hellere på regndråberne end på dine kedelige prædikener.
Hør nu efter... Kan du forklare mig dette?
Jeg forstår ikke nogen af de tre.
Tre hvem?
- Det er dem, jeg vil fortælle om. - Giv dig god tid.
Det kommer til at regne nogen tid.
Det skete for tre dage siden.
Jeg ledte efter brænde oppe i bjergene.
Jeg skyndte mig at alarmere det nærmeste politi.
Og i dag, tre dage senere, blev jeg indkaldt til politiet.
Ja, Deres nåde.
Jeg sværger, at det var mig, der først fandt liget.
Undskyld? Om jeg fandt et sværd eller noget lignende?
Nej, der var intet af den slags.
Kun en kvindes rejsehat, som hang på en gren-
- en itutrampet samuraihat på bakken-
- og et afskåret stykke tov lige ved liget.
Og lidt længere væk, på de faldne blade-
- lå en amuletpose af rød brokade.
Ja.
Det var alt, jeg så i nærheden af gerningsstedet, det sværger jeg.
Jeg så den dræbte mand, da han stadig var i live.
Det var for tre dage siden om eftermiddagen.
Det var på vejen mellem Sekiyama og Yamashina.
Kvinden bar et slør, så jeg så ikke hendes ansigt.
Manden var bevæbnet med sværd, bue og pile.
Jeg troede aldrig, jeg skulle se ham i sådan en tilstand.
Menneskets liv er lige så forgængeligt som morgendagen.
Det er synd, det skulle gå sådan for ham.
Manden, jeg har fanget, hedder Tajomaru.
Han er berygtet overalt. Han er banditten Tajomaru.
Da jeg fangede ham, bar han en blå jakke-
- og dette koreanske sværd.
Det var klokken otte om aftenen i forgårs ved floden Katsura.
Hvad er der i vejen?
Et sort kogger i lak med 17 pile-
- en pil viklet ind i læder og en gråskimlet hest.
Det hele tilhørte den dræbte mand.
Tajomaru blev smidt af en hest, han selv havde stjålet.
Det må have været skæbnen.
Skulle Tajomaru blive kastet af?
Vær nu ikke tåbelig.
Den dag...
...da jeg galoperede frem på den grå hest, blev jeg tørstig.
Ved Oshaka-passet drak jeg af en bæk.
Der må have ligget en død hugorm i vandet ovenfor.
Jeg fik så ondt i maven, at det sortnede for mine øjne.
Da jeg var fremme ved floden, kunne jeg ikke holde det ud længere.
Jeg steg af og satte mig på flodbredden.
Skulle Tajomaru falde af hesten?
Kun en enfoldig mand kunne tænke en så enfoldig tanke.
Jeg ved, at mit hoved vil blive spiddet på en pæl.
Jeg vil ikke skjule noget, som en anden kujon.
Jeg sværger stolt, at jeg, Tajomaru, dræbte manden.
Det var i formiddagsheden for tre dage siden, at jeg så parret.
Pludselig blæste en sval brise gennem bladene.
Havde det ikke været for den brise, havde jeg ikke dræbt ham.
Jeg så kun et glimt, så blev hun skjult igen.
Jeg troede, jeg havde set en engel.
Jeg bestemte mig for at bortføre hende-
- selv om jeg så måtte dræbe manden.
Hvis jeg slap for at dræbe ham, ville det jo have været fint.
Jeg planlagde ikke at dræbe ham, kun at få hende for mig selv.
Men vejen til Yamashina var ikke det rette sted.
Hvad vil du?
Du skal ikke være bange for mig.
Er det ikke smukt?
Se nærmere på det.
Der er en gravhøj på bjerget derovre.
Jeg åbnede den og fandt sværd, dolke, spejle og andre ting.
Jeg har gravet det ned her i skoven.
Jeg kan sælge det billigt.
Det er på den anden side af krattet.
Gå foran mig.
Der! Ved roden af det fyrretræ.
Det er frygteligt. Din mand blev bidt af en slange.
Hendes ansigt blev pludselig ligblegt.
Hun stirrede stumt på mig med sit alvorlige barneansigt.
Jeg blev jaloux på manden, rasende på ham.
Jeg ville vise hende, hvor slemt det var, hvor han sad bundet til træet.
Pludselig fik jeg et indfald, jeg aldrig før havde fået.
Hun havde det værste temperament, jeg har oplevet.
Så jeg fik hende uden at dræbe manden, ligesom jeg havde tænkt mig.
Jeg havde ingen planer om at dræbe ham. Men så...
Vent!
Min ægtemand eller du må dø.
En af jer må dø!
At vanæres foran to mænd er værre end døden for mig.
Jeg vil... Jeg vil...
...tilhøre den af jer, som overlever.
Jeg ville ikke dræbe ham i det skjulte, og han kæmpede godt.
Ved det 23. sværdslag...
Og glem det ikke: Jeg beundrede hans dygtighed med sværdet.
Han er den eneste, der har udvekslet mere end 20 hug med mig.
Hvad? Kvinden?
Hun flygtede i panik, da vi begyndte at fægte.
Hun må have været skrækslagen-
- for da jeg kom tilbage til stien, stod hesten der og græssede.
Hun havde været modig-
- men hun var alligevel kun en almindelig kvinde.
Jeg orkede ikke engang at lede efter hende.
Undskyld? Mandens sværd?
Jeg drak det op samme dag.
Hvad? Hendes dolk?
Jeg kan huske, den var indlagt med perlemor og så dyr ud.
Den havde jeg helt glemt.
Synd. Det må være Tajomarus største bommert.
Tajomaru er kendt blandt banditter i Kyoto for sin liderlighed.
Sidste efterår blev to kvinder fundet myrdet bag Torie-templet.
Han må have været den skyldige.
Det ville ikke forbavse mig, hvis han også dræbte denne kvinde.
Men så dukkede hun op på politistationen.
Hun havde søgt tilflugt i et tempel, hvor hun blev fundet af politiet.
Løgn! Det hele er løgn!
Tajomarus tilståelse og kvindens fortælling.
Mennesket kan ikke tale sandt, for det er dødeligt.
Ofte er folk ikke engang ærlige over for sig selv.
Du har måske ret.
Men det er, fordi de dødelige er svage.
Det er derfor, de lyver. De narrer endog sig selv.
Jeg har ikke noget imod at høre på opdigtede historier.
Hvordan lød hendes fortælling?
Hendes fortælling var helt forskellig fra Tajomarus.
Hvad forskelle angår-
- så så hun ikke så hård ud, som Tajomaru påstod.
Jeg så en ynkelig veghed i hende.
Den mand i mørkeblåt tøj...
Da han havde forgrebet sig på mig-
- sagde han, at han var banditten Tajomaru-
- og så hånligt på min ægtemand.
Det må have været uudholdeligt for min ægtemand.
Jo mere han kæmpede for at komme løs...
...desto dybere skar tovet sig ind i ham.
Uden at vide, hvad jeg gjorde...
...løb jeg hen mod min ægtemand. Jeg prøvede i hvert fald.
Når jeg tænker på hendes øjne...
...føles det stadig, som om mit blod fryser til is.
Det, jeg så i min ægtemands øjne, var ikke vrede...
...og ikke sorg.
Han så koldt på mig med afsky i blikket.
Hold op! Kig ikke sådan på mig.
Det er for grusomt.
Det gør ikke noget, hvis du slår mig, ikke engang hvis du dræber mig-
- men se ikke på mig med sådan afsky.
Dræb mig!
Dræb mig med et hug!
Stop.
Stop!
Og så... så besvimede jeg.
Da jeg kom til bevidsthed og så mig omkring...
...mødte et forfærdeligt syn mig.
I min ægtemands bryst, i hans livløse krop...
...fandt jeg min dolk, kold og glinsende.
Helt ude af mig selv af skræk...
...flygtede jeg ud af skoven.
Senere, da jeg var på vej hjem...
...opdagede jeg pludselig, at jeg stod ved søen.
Jeg kastede mig i søen.
Jeg prøvede at begå selvmord på andre måder-
- men alle forsøg mislykkedes.
Hvad skal en stakkels, hjælpeløs...
...enfoldig kvinde som jeg gøre?
Når jeg hører på dig, kører det også rundt for mig.
Men kvinder bedrager os med deres tårer.
De bedrager endog sig selv.
Man skal ikke lytte til kvinder. Så bliver man bare narret.
- lfølge det, den døde mand sagde... - Den døde mand?
- Hvordan kunne en død mand tale? - Han talte gennem et medium.
Løgner! Alt, han sagde, var løgn.
Men en død mand lyver ikke.
Hvorfor ikke det, præst?
Jeg vil ikke tro på, at mennesket er så syndigt.
Selvfølgelig, men hvem er ærlig nu om dage?
- Selv om nogle tror, de er det. - Sig ikke sådanne slemme ting.
Alle prøver at glemme det, de har dårlig samvittighed over-
- og finder på historier. Det er nemmere.
Lige meget. Lad mig høre den døde mands historie.
Jeg befinder mig i mørket nu.
Jeg lider her i mørket.
Forbandet være du, som forviste mig til dette sorte helvede.
Da banditten havde forgrebet sig på min hustru, trøstede han hende.
Hun sad på det døde bambusløv og så ned i sit skød-
- og banditten begyndte at snakke.
"Når du nu har givet dig hen til en anden mand-
- kan du ikke længere leve lykkeligt med din ægtemand."
"Gift dig med mig. Jeg gjorde dette af kærlighed til dig."
Da han sagde det, så min hustru drømmende op.
Så smuk havde hun aldrig set ud i al den tid, vi havde været gift.
Hvad svarede min smukke hustru banditten...
...foran sin hjælpeløse ægtemand?
Tag mig.
Tag mig med dig.
Jeg hørte tydeligt, at hun sagde det.
Men dette var ikke hele hendes synd.
I så fald havde jeg ikke været så bedrøvet her i mørket.
Dræb ham!
Så længe han lever, kan jeg ikke tage med dig.
Dræb ham!
De ord hvirvler stadig rundt i mig-
- og prøver at blæse mig ned til bunden af denne mørke afgrund.
Har nogen før hørt sådanne hadefulde ord fra et menneskes mund?
Selv banditten gøs, da han hørte dem.
Dræb ham.
Dræb ham!
Hvad vil du gøre med denne kvinde?
Vil du dræbe hende eller skåne hende? Nik eller ryst på hovedet.
Jeg tilgav næsten banditten, da han sagde de ord.
Vil du dræbe hende eller lade hende leve?
Flere timer senere, jeg ved ikke hvor længe...
Hun klarede at flygte. Jeg må se at komme i sikkerhed.
Der var stille.
Jeg hørte nogen, der græd i nærheden.
Nogen græd. Hvem kunne det være, der græd sådan?
Alt var stille.
Sikken stilhed.
Pludselig blev lyset væk.
En dis begyndte at indhylle mig, uden at jeg bemærkede det.
Jeg lå helt rolig i stilheden.
Så virkede det, som om nogen forsigtigt nærmede sig.
Hvem kunne det være?
Denne person lagde hånden på dolken i mit bryst...
...og trak den langsomt ud.
Det passer ikke! Han havde ikke nogen dolk i brystet.
Han blev dræbt med sværd!
Dette bliver stadig mere interessant.
Du må have bevidnet det hele fra begyndelsen til enden.
- Hvorfor vidnede du ikke? - Jeg ville ikke blandes ind i det.
Men nu taler du om det.
Spyt ud. Din historie virker mest interessant af dem alle.
Jeg vil ikke høre det. Jeg har fået nok af slemme historier.
Dette er ingen usædvanlig fortælling nu om dage.
Det siges, at dæmonerne her er flygtet, forfærdet over menneskene.
Hvor meget ved du om dette?
- Jeg fandt en damehat i bjergene. - Det har du allerede fortalt.
Da jeg havde gået 20 meter til, hørte jeg en kvinde græde.
Jeg kiggede frem bag en busk-
- og da så jeg en bundet mand, den grædende kvinde og Tajomaru.
Det var altså løgn, at du fandt liget af en mand?
Jeg ville ikke indblandes...
Fortsæt med historien. Hvad gjorde Tajomaru?
Han knælede foran kvinden og bad hende om forladelse.
Jeg har altid givet efter for mine onde indfald-
- fordi jeg syntes, det var det bedste for mig.
Men i dag er det ikke sådan.
Jeg har gjort dig til min, men jeg begærer dig mere og mere.
Vil du ikke nok gifte dig med mig?
Jeg, Tajomaru, som er kendt i hele Kyoto...
...beder dig på mine knæ.
Hvis du vil, holder jeg op med det, jeg laver.
Jeg har penge nok til at tage mig af dig.
Hvis du ikke vil have urene penge, vil jeg arbejde i mit ansigts sved.
Selv om jeg skal slide som en slave, vil jeg gøre dig lykkelig.
Jeg gør hvad som helst for dig, hvis du bliver min for evigt.
Jeg beder dig: Gift dig med mig!
Jeg beder dig. Hvis du nægter, må jeg dræbe ham.
Vær nu rar at sige ja.
Hold op med at græde og svar mig. Sig, du vil blive min kone.
Sig det!
Det er helt umuligt.
Det kan jeg ikke bestemme. Hvordan kan en kvinde gøre det?
Jeg forstår, hvad du mener. Det er manden, der skal afgøre det.
Vent!
Jeg nægter at risikere mit liv for sådan en kvinde.
Du er vanæret. Hvorfor tager du ikke dit eget liv?
Jeg vil ikke have sådan en skøge.
Hvis du vil, skal du få hende.
Jeg beklager tabet af min hest mere end tabet af hende.
- Vent! - Følg ikke efter mig.
Hold op med at græde. Ingen lader sig narre af dine tårer.
Hold op med at plage hende. Det er umandigt.
Alle kvinder er svage.
Det er jer, der er nogle svæklinge.
Hvis du er min ægtemand, hvorfor dræber du ham så ikke?
Det ville en ægte mand have gjort.
Du er heller ikke en mand.
Da jeg hørte dit navn, holdt jeg op med at græde.
"Tajomaru kan redde mig ud af denne situation", tænkte jeg.
"Hvis han redder mig ud af denne situation-
- vil jeg udholde hvad som helst." Jeg troede, du ville hjælpe mig."
Men du er nøjagtig som min mand.
Hvis en kvinde elsker en mand, glemmer hun alle verdslige ting.
En kvinde kan kun vindes med sværdet.
Jeg vil ikke dø! Jeg vil ikke dø!
Det er sikkert sandt...
Jeg lyver ikke! Jeg så det med mine egne øjne.
- Det tvivler jeg også på. - Jeg lyver ikke!
Ingen lyver, hvis han har sagt, at han vil lyve.
Kan vi ikke stole på hinanden, bliver verden et helvede.
- Ja, verden er et helvede. - Men jeg tror på mennesket.
Jeg vil ikke have, at verden skal blive et helvede.
Det hjælper ikke at råbe. Hvilken af historierne tror du på?
Jeg forstår det ikke. Jeg kan ikke få det til at rime.
Glem det. Menneskets handlinger er ikke til at blive kloge på.
Hvad laver du?
Hvad er der i vejen?
Hvor grusomt!
Nogen vil stjæle tøjet, så hvorfor kan jeg ikke gøre det?
- Er du en djævel? - Djævel?
Hvad er barnets forældre da?
De tager sig ikke af det, men forlader det. De er djævle.
Du tager fejl. Se på amuletposen, som sidder på særken.
Der må være sket noget, som tvang dem til at forlade deres barn.
- Jeg har ingen medlidenhed med andre. - Hvor selvisk.
Hvad er der galt med det? Nu om dage lever mange værre end hunde.
Man overlever ikke, medmindre man er selvisk.
Din sjover. Det passer.
Alle er selviske, og finder på alle slags undskyldninger.
Banditten, manden... Og du også!
Og det er du ikke?
Du er latterlig. Måske kan du narre politiet, men ikke mig.
Hvor er kvindens perlemorsdolk, som Tajomaru sagde var så værdifuld?
Blev den opslugt af jorden?
Hvem stjal den, hvis ikke du?
Jeg tror sandelig, jeg ramte sømmet på hovedet.
Det kalder jeg at være selvisk.
Har du mere, du vil sige?
Ellers går jeg.
Hvad gør du? Vil du tage tøjet?
Jeg har allerede seks børn.
En unge fra eller til spiller ingen rolle for mig.
Jeg har fornærmet dig.
Det er naturligt i disse tider. Man kan ikke stole på nogen.
Det er mig, der bør skamme mig.
Jeg forstår ikke, hvordan jeg kunne gøre sådan noget.
Jeg må takke dig.
Takket være dig...
...kan jeg beholde min tro på mennesket.
Jeg bliver forlegen.